Quilty!
Hva?
Er du Quilty?
Nei, jeg er Spartakus.
Skal du sette slavene fri, eller?
Er du Quilty?
Ja da, jeg er Quilty.
Du, hvorfor...
har du hanskene på? Fryser du på hendene, eller?
Skal vi ta oss en prat før vi setter i gang?
Setter i gang?
Ålreit.
Nei, hør...
la oss spille litt romersk ping pong...
som to siviliserte senatorer.
Romersk ping...
Du skulle si "Romersk pong".
Din serve. Det er ok.
Helt ok.
Kom igjen.
Du visste ikke at jeg hadde den.
Romersk ping Pong-
Vanskelig serve, ikke sant, kaptein?
Vanskelig. En mester lærte meg det.
Mottoet mitt er: "Vær beredt."
Er du Jack Brewster?
Du vet hvem jeg er.
Hvor mye er det? Tre... Tre-null.
Jeg vinner, her går det så det suser.
Jeg anklager deg ikke, kaptein, men det er litt urimelig...
at folk går inn her, uten å banke på.
Fire-én.
Bytte av serve. Jeg server på nytt, hvis det er ok.
Jeg foretrekker denne siden, skjønner du.
De bruker telefonen.
Hva var det? Det må være...
Jeg vinner sannelig.
Jeg håper makten ikke seirer over meg.
Det er... seks-én, kanskje...
vi sier seks-én, nei, seks-to, jeg gir deg ett poeng...
seks-to, men jeg vinner.
Du husker meg altså ikke?
Har du sett hvordan mesterne bruker køllene sine?
Noen holder dem sånn.
Husker du en jente...
Dolores Haze?
Jeg husker en fyr uten hånd. Han hadde en kølle istedenfor.
Han var rar.
Lolita!
Lolita.
Ja, jeg husker det navnet.
Kanskje hun ringte, hvem bryr seg om det?
Du er en dårlig taper, kaptein.
Har aldri truffet noen som ville skyte meg etter å ha tapt.
Sa aldri noen...
at det er ikke viktig hvem som vinner, men hvordan du spiller?
Jeg vil ikke spille mer. Jeg vil ha en drink.
Jeg tørster i hjel.
Du skal dø i alle fall, Quilty.
Alle vennene mine stumper røyken i drinken.
Så uhygienisk.
Quilty, konsentrer deg.
Du skal dø.
Forsøk å forstå hva som skjer.
Enten er du fra Australia...
eller en tysk flyktning.
Dette er et ikke-jødisk hjem.
Du bør nok dra din vei.
Tenk på hva du gjorde, og det som skjer med deg nå.
For en søt pistol du har.
Virkelig søt.
Hvor mye vil du ha for en sånn søt liten pistol?
Les dette.
Hva er dette, gårdens skjøte?
Dødsdommen din.
Les det.
Kan ikke lese.
Jeg gikk aldri på skolen, ser du.
Les det, Quilty.
Fordi du benyttet deg av en synder
Fordi du benyttet...
Fordi du benyttet deg av min svakhet
For et pokkers godt dikt du har der.
Da jeg sto splitter naken...
Du burde skamme deg, kaptein.
Foran en føderal domstol.
For svingende! Din gamle kåte bukk!
Det var flott. Fint dikt.
Fordi du benyttet deg av...
Litt hakk i plata.
Fordi... Her er én til: Fordi du lurte meg...
Fordi du tok henne i en alder...
- da unge gutter... - Det rekken!
Hvorfor tok du det? Det begynte å bli snuskete.
Har du noe å si før du dør, Quilty?
Hør, fyren, -
-du er full.
09 Jeg er en syk mann.
Denne pistolfarsen begynner å bli plagsom.
Hvorfor ordner vi det ikke som to siviliserte mennesker...
som blir enige? Istedenfor å... Ok, opp med nevene.
Vil du dø stående eller sittende?
Jeg vil dø som en mester.
Rett i boksehansken.
Du må være forsiktigere med den saken.
Hvorfor stopper du ikke å tulle med liv og død?
Jeg er en skuespillforfatter. Jeg vet alt om tragedier og...
komedier og fantasi og alt sånt.
Jeg har 52 suksesser bak meg...
samt at faren min er politimann. Du ser ut som en musikkelsker.
La meg spille en liten sak jeg...
skrev i forrige uke.
Fin åpning.
Vi kan dikte en tekst. Du og jeg kan dikte en tekst sammen...
dele inntektene.
Tror du den når hitlistene?
"Månen var trist, så var du, og jeg i kveld..."
hun er min, din...
hun er din i kveld...
"og månen er..."
Au, det gjorde vondt.
Prøver du å skremme meg, gjør du en god jobb allerede.
Jeg kommer til å ha blåmerke i morgen.
Dette huset er romslig og kjølig. Se hvor kjølig det er.
Jeg tenker på å flytte til England eller Firenze for godt.
Du kan flytte inn.
Jeg har noen hyggelige venner som kan holde deg med selskap.
Bruk dem som møblering.
Det er en som ligner en bokhylle.
Du kan få være tilstede ved henrettelser. Hva synes du?
Bare du, ingen andre, bare se på.
Liker du å se på?
For ikke mange vet...
At stolen er malt gul.
Du blir den eneste som vet det.
Tenk deg! Vennene dine, du kan si...
Det gjør vondt!
4 år TIDLIGERE
Da jeg ankom Amerika...
hvor så mange europeere hadde gått i land...
bestemte jeg å tilbringe en rolig sommer...
i den pene feriebyen Ramsdale, New Hampshire.
Noen av mine engelske oversettelser av fransk poesi...
hadde oppnådd suksess og jeg ble utnevnt...
universitetslektor ved Beardsley, Ohio, til høsten.
Venner hadde gitt meg flere adresser i Ramsdale...
hvor jeg kunne bo for sommeren.
Herr Hofsteader sier at du blir værende hele sommeren.
Vel, det er bare en plan.
Monsieur, hvis du trenger ro og fred...
kan jeg forsikre at dette er stedet.
Veldig rolig.
Dette vil være rommet ditt.
Du kan kalle det et arbeidsværelse, sånn halvveis, i hvert fall.
Veldig mandig...
og rolig-
Vi er heldige her i Ramsdale vest.
Kulturelt sett ligger vi langt fremme...
med mye bra anglo-hollandske og anglo-skotske slekter...
og vi er langt fremme intellektuelt sett.
Det synes.
Jeg håper du vil bli med i klubben vår.
Du har flott utsikt fra dette rommet...
over plenen.
Et fint sted å skrive...
- Bokhyller. - Flott, ja.
Jeg er formann i Komiteen for store bøker.
Faktisk...
en av foreleserne i fjor...
var Clare Quilty.
Clare Quilty?
Forfatteren, TV?
- TV-spill? - Nei, jeg vil ikke...
Han er en veldig stimulerende mann.
Han holdt et foredrag om dr. Schweitzer og dr. Zhivago.
Schweitzer og Zhivago. Så hyggelig.
Å, nei, badet er der, rett ved siden av.
Vel, vi har fortsatt den gode, gamle typen klosett...
burde en europeer like.
Unnskyld den skitne sokken.
Jeg ser du er opptatt av kunst. I så fall...
Isåfall må du se...
samlingen av reproduksjoner jeg har på soverommet.
Voilâ!
Å, ja, det er...
En Dufy.
Det er fint.
Og der er en liten van Gogh. Monet.
Er Madame Humbert...
Det finnes ingen Madame. Vi er skilt.
Lykkelig skilt.
- Når skjedde alt dette? - For et år siden, i Paris.
Paris, Frankrike, Madame.
Vet du, monsieur, jeg tror bare de romanske språkene...
passer til å uttrykke et modent forhold.
Jeg husker faktisk da avdøde herr Haze og jeg...
Den avdøde herr Haze?
Ja, han sovnet inn.
Men da vi var på bryllupsreise i utlandet...
visste jeg at jeg ikke ville føle meg gift før noen sa "Señora" til meg.
Var dere i Spania?
Nei, Mexico.
Mexico.
Vi hadde planlagt å dra så mange steder...
men han var opptatt med jobben her.
I forsikringsbransjen...
etterlot meg mer enn nok.
Han var et nydelig menneske...
en rettskaffen mann.
Du ville ha likt å snakke med avdøde herr Haze, og han med deg.
Ja, sikkert.
Det er asken hans.
Når døde den...
avdøde herr Haze?
Sju år siden.
Det er vanskelig for en kvinne...
en tiltrekkende kvinne alene.
Ja, sikkert.
Ned. Unnskyld.
Unnskyld.
Jeg har sagt til Lolita at hun skal ha den på rommet sitt.
- Har du en tjenestepike som bor her? - Monsieur, Ramsdale er ikke Paris.
Nei, negerjenta kommer tre ganger i uken.
Vi er heldige som har henne, men hun stryker skjortene så bra.
Der er kjøkkenet, hvor vi har uformelle måltider.
- Kanskje... - Kakene mine vinner premier.
Hvis jeg får telefonnummeret...
kan jeg tenke over saken.
1-7-7-6.
1776.
Uavhengighetserklæringen.
Ja, så lett å huske.
Du må se hagen før du går, virkelig...
Blomstene mine vinner premier. De er nabolagets stolthet.
Voilâ!
Mine gule roser, min...
Min datter.
Kjæreste, skru ned lyden.
Jeg kan tilby et komfortabelt hjem...
hage med sol...
en trivelig atmosfære...
mine kirsebærpaier.
Vi har ikke diskutert hvor mye...
Vel, noe symbolsk, la oss si...
- to hundre dollar i måneden... - Ja, det er...
inkludert måltider og kveldsmat...
og så videre.
Det er høyst overkommelig. Vel, det er bra.
Du får ikke mer for pengene i Ramsdale vest.
Nei. Når passer det at jeg flytter inn?
Med én gang. Det ville være dumt å ta inn på hotell.
Begge koffertene er i drosjen. Du er en overtalende salgskvinne.
Takk.
Hva gjorde utslaget? Hagen?
Jeg tror det var kirsebærpaiene.
Denne går frem og tilbake?
Ja, den kan hoppe over de andre brikkene.
Den går rundt hjørnene.
Skal du ta dronningen min?
Det er meningen, ja visst.
Natt-i-natt.
God natt.
God natt, Lo.
Det var ikke så lurt av deg.
Det måtte skje før eller siden.
31, 32, 33...
36, 37, 38, 39, 40...
41, 42, 43, 44, 45...
46, 47, 48, 49, 50...
51, 52, 53...
Ser du hvor avslappet du er?
SOMMERBALL
RAMSDALE VIDEREGÅENDE SKOLE
Der er mamma. La oss si hei.
Hei, mamma.
Hei, kjæreste.
Hei, Kenny.
God kveld, fru Haze.
Kenny, dette er herr Humbert.
- Kenny Overton. - Gleder meg.
Har dere det moro?
Vel, da sees vi.
Ha det.
Er de ikke søte sammen?
Jeg tror i kveld er kvelden.
Vel, Lolita sa at hun er sikker på at...
Kenny spør om de skal være fast sammen i kveld.
- Hei, Humbert. - Hei, Hum.
Unnskyld forsinkelsen. Jeg ble heftet i retten.
Anklageren brakte inn nye vitner.
Jeg måtte bli igjen med klienten og forberede morgendagen.
John, kan du ikke holde opp med å være advokat for én kvelds skyld?
Kan jeg danse med jenta di? Vi kan bytte partnere.
Vær så god.
Dette er til deg som ikke danser.
- Beklager at jeg ikke danser. - Helt i orden.
Jeg liker heller ikke å danse. Visste du det?
Det er artig, men John og jeg traff hverandre på en dansetilstelning, -
- og jeg danset ikke, så han danset heller ikke.
Så romantisk.
- Hei, pappa. - Mona.
Elskling!
- Hvordan går det? - Bra.
Humbert...
Ikke si til Charlotte at jeg sa det...
men har du merket at du har en oppkvikkende virkning på henne?
- Visste du det? - Har jeg?
Jeg vet det ikke angår meg, men...
hun stråler.
Det har neppe noe med meg å gjøre.
Når vi blir bedre kjent, vil du skjønne at jeg er veldig frisinnet.
Både John og jeg er frisinnede.
Hei, dere, hold opp.
Jeg er så tørst. Vi tar litt punsj.
God idé.
- Det er slutt på rene glass. - Jeg skal hente noen.
Jean, Mona er simpelthen henrivende i den skyen av rosa.
Hun er jammen en moden ung kvinne, ikke sant?
Ja. Hvor blir tiden av?
Vet du at hun blir leirskoleleder i sommer?
Nei, så fantastisk.
Sender dere henne til Camp Climax igjen?
Selvfølgelig.
Vi har gjort det hver sommer, siden hun var ti.
Gir Jean og meg en sjanse til å ta igjen hjemmeleksene.
Unnskyld, unger.
Bena dreper meg!
Hvem er det?
Der.
Det er Clare Quilty. Du vet, TV-forfatteren.
Jeg elsket stykket Damen som elsket torden.
Det var fantastisk.
Unnskyld, jeg må over og hilse på.
Det har sannelig vært en stund.
Sannelig, ja.
Vet du at jeg har vært den lokale eksperten på deg siden da?
Jaså? Så snilt av deg, takk.
Jeg glemmer aldri den intellektuelt stimulerende talen...
du holdt på klubben vår.
En flott klubb, virkelig flott. Si meg, er du spaltist?
Nei, husker du ikke?
Den ettermiddagen forandret livet mitt.
Nei, sier du det.
Husker du, du...
Hva?
Gjorde jeg?
Og etterpå, vet du, viste jeg deg hagen...
og kjørte deg til flyplassen.
Ja!
Så artig det var.
Har ikke du en datter...
Har ikke du en datter med et nydelig navn?
Ja, hva var det? Et nydelig, lyrisk, melodiøst navn...
Lolita, ja.
Lolita, ja. Forkortelse for Dolores...
tårene og rosene.
På onsdag skal hun få fylt et hull av din onkel Ivor.
Der er du. Hvor var du? Jeg har lett etter deg.
Jeg ruslet litt og havnet her oppe.
Stakkars mann, du kjeder deg vel til døde.
Tvert i mot, jeg synes det er uhyre interessant.
Charlotte. Hei.
Humbert, du fant et sted å sitte.
Charlotte, Mona skal ha en liten sammenkomst...
senere, hjemme hos oss, og hun og Freddy Beale...
og noen andre, skal improvisere, eller hva det nå enn heter.
Hun vil vite om Lolita og Kenny kunne komme.
Hvorfor ikke, så lenge hun er hjemme til midnatt.
Men Charlotte, i kveld er en spesiell anledning.
Kan ikke Lolita sove over hos Mona?
John kan kjøre henne hjem i morgen, ikke sant?
- Jo. - Det blir for mye styr.
- Selvfølgelig ikke. - Nei, det er så enkelt så.
Avtale.
Dere bør si natta til barna.
John og jeg må hjem for å overvåke tingenes tilstand.
Det hun mener er å la lysene forbli tent.
- Jeg synes vi bør hjelpe til. - Nei da, Humbert, kommer ikke på tale.
- Det er ikke noe bryderi, ikke sant? - Vel, Jean, kanskje vi burde...
- Vi har ikke andre planer. - Nei.
Nei, de liker ikke å ha for mange voksne rundt seg.
Riktig.
- God natt, Charlotte. - God natt, Jean.
Nei, ikke gjør det. Det ødelegger appetitten.
Vi drar hjem og tar en hyggelig liten middag for to.
- Jeg lot deg ikke vente for lenge? - Nei da, slettes ikke.
Jeg tenkte jeg skulle ta på noe mer lettvint.
Sjarmerende.
- Synes du ikke at... det er litt vågalt? - Nei, ikke i det hele tatt.
Charlotte, dette er kanskje ikke rett tid eller sted...
Ikke et ord før vi er ferdige med den rosa Champagnen.
Egentlig raker det ikke meg, men jeg føler meg nesten...
som et familiemedlem når det gjelder Lolita.
Ja, jeg vet det og setter pris på det.
Jeg føler også at du er blitt et familiemedlem.
Er du ikke for liberal med henne?
Liberal?
Du kjære mann...
du kjære, vene, naive mann.
Nei, jeg tror ikke du fatter at hun begynner å bli voksen.
Selvfølgelig begynner hun å bli voksen...
det er bare naturlig og sunt...
at hun fatter interesse for de fascinerende skapningene...
kjent som "det motsatte kjønn".
Skål. Men burde hun få lov til å være ute hele natten?
Hun er ikke ute.
Hun er hjemme hos Jean og John.
Ja, men det er noe ved dem som får meg til å stusse...
om de vil overvåke ordentlig.
Du er så sjarmerende europeisk...
men det er det jeg elsker ved deg.
Jeg har et forslag.
Hva om jeg lærer deg noen av de nye stegene?
Nei, Charlotte, jeg kan ikke engang de gamle.
Og du gjør det så bra at jeg vil heller sitte og se på deg.
Du er flink.
Humbert Humbert, for et fortryllende forskjellig navn.
Uttaler du etternavnet annerledes, i en lavere tone?
La meg se, Humbert.
Var det for-eller etternavnet?
Ærlig talt, jeg er en kløne uten rytmesans.
Jeg nekter å tro det om deg.
Rytme er så enkelt...
og den bare velter ut av deg, du vibrerer ganske enkelt rytme.
- Jeg klapper i hendene og du danser. - Kom igjen nå, Humbert...
og det var ikke etternavnet.
Legg hendene der...
fastere.
Ok, klar, gå.
Veldig bra.
Litt mer livsglede.
Vet du, når du smiler, minner det meg om noen...
En gutt jeg gikk ut med på skolen.
Jeg danset med ham, en ung gutt med blått blod fra Boston.
Min første glamour-date.
Og, vet du...
noen ganger minner du meg om Harold.
Du mener, den avdøde herr...
Ja.
Du er veldig forskjellig, selvfølgelig.
Ja, jeg antar det.
Men, vet du, jeg forgudet Harold.
Sannelig. Jeg sverget at jeg aldri skulle gifte meg på nytt igjen.
Jeg tror ikke jeg vil, men...
det ville ikke hedre hans minne, vel?
Nei, man ser ikke slik trofasthet så ofte nå til dags.
Men noen ganger, Hum, lurer jeg...
burde ikke de levende leve livet?
Du ser, jeg er en veldig følsom kvinne...
veldig følsom.
- Ikke vær redd for å gjøre meg vondt. - Nei da.
Ta meg i dine armer.
Jeg kan ikke leve i fortiden. Ikke lenger.
Lolita!
Elskling...
Kom du for å hente noe?
Nei, Monas fest viste seg å være kjedelig.
Jeg ville se hva dere gjorde.
Vi hadde en flott aften. Moren din lagde et nydelig måltid.
Spiste du noe?
De serverte noen salte fiskerogn, men jeg likte det ikke.
Jeg lager deg et smørbrød. Det er masse mat til overs.
Flott. Jeg er skrubbsulten.
Hun burde ikke stappe seg med mat når hun skal sove.
Men, mamma...
jeg er sulten og må spise noe.
Ok...
men du tar det med opp og etterpå...
legger du deg-
Var det artig å danse med Clare Quilty?
Vel, selvfølgelig...
han er en belært gentleman.
Ja, jeg vet. Alle jentene er begeistret for ham.
Det hører ikke til saken.
Siden når?
Her har du, unnskyld...
fullt med majones, slik du liker det.
Takk.
Elskling, ta det med opp.
Jeg vil ikke legge meg. Det er tidlig.
Vi synes alle at Lo skal legge seg.
Jeg må ikke. Dette er et fritt land.
Hvilket betyr ingen lommepenger denne uken.
Hvilket betyr at jeg avskyr deg denne uken.
Rett i seng!
I seng.
Jeg hørte det.
God natt, Lo.
Den bortskjemte drittungen.
Hun blir umulig, rett og slett umulig.
Tanken på at hun smyger seg rundt og spionerer på oss.
Hun Spionerte neppe på oss.
Jaså? Hva kaller du det?
Hun mente ikke å plage oss.
Nei visst pokker ikke! Hun har alltid vært en hånlig, liten pest.
Siden hun var et år, hev hun lekene sine...
ut av grinda så jeg måtte nedverdige meg til å plukke dem opp.
Hun har alltid hatt motvilje mot meg.
Nå tror hun at hun er en slags fremtidig stjerne.
Vel, jeg ser henne som et tettvokst, sunt, men absolutt lite pent barn.
Er det min skyld at jeg føler meg ung?
Hvorfor skulle barnet mitt ikke like det? Du liker da det?
Synes du jeg er en tåpelig, romantisk amerikansk jente?
Nei... nei.
Jeg tar på et sjal, og så kan vi ta en biltur?
Vel, det er litt sent, Charlotte.
Vel, la oss i det minste drikke opp Champagnen.
Det har vært en slitsom kveld. Jeg bør nok gå til sengs.
Men klokken er ikke ett engang.
Nevralgien min slår snart til med halsbrann, en gammel frende, så...
God natt, og takk for en deilig aften.
Vel bekomme.
Det som gjør meg gal, er denne nymfens tvefoldige natur...
kanskje i alle nymfer.
Denne blandingen i Lolita av øm, drømmende barnslighet...
og en slags nifs vulgaritet.
Det er galskap å føre denne dagboken, men det gir meg et velbehagelig gys...
og bare en forelsket hustru kunne tyde min mikroskopiske skrift.
I dette huset, spiser vi ikke med bordet på albuene...
albuene på bordet.
Må du gi næring til kvisene dine?
Kan jeg få spise? Jeg skal treffe Mona.
Du skal treffe Mona i dag! I går...
Først tar du hele oppvasken, så går du ovenpå...
rer opp sengen og gjør rommet ditt rent.
Jeg akter ikke å plukke opp etter deg i dag, eller andre dager!
Hallo. Unnskyld.
- Er det Kenny? - Nei. Vent litt.
Jean, vennligst vent.
Ta dette brettet opp til professor Humbert og ikke forstyrr ham.
Ja, frue!
Jean?
Jeg er så glad du ringte.
Ja.
Mona?
Når?
Vel, jeg er så glad du ringte meg, Jean.
Vel, det er noe viktig vi må snakke om.
Det er en god idé. Vel, jeg vil helst ikke...
Hvem er det?
Kom inn.
Her er frokosten din.
Takk skal du ha. God morgen!
Ikke si det til mamma, men jeg spiste baconet ditt.
Så lang du er i masken.
Hva skrev du?
Et dikt.
Om hva da?
Om mennesker.
Det var noe nytt.
Så rart, det så mer ut som en dagbok da jeg kom inn.
Jeg skriver alltid dikt i dagbøker. En av mine små egenheter.
Er du redd noen skal stjele ideene dine og selge dem til Hollywood?
Kanskje. Vil du jeg skal lese dikt for deg?
Hvorfor ikke?
Dette er yndlingsdikteren min.
- "Det var..." - Hvem er dikteren?
Den guddommelige Edgar.
Hvem er den guddommelige Edgar?
Edgar Allan Poe, selvfølgelig.
Det var en natt i den øde oktober
i det år som jeg nødigst går nær
Se hvordan han legger trykk på det ordet.
Det var like ved den dimme innsjøen Auber
i den tåkete midtregion av Weir
Ser du, han tar et ord som "dim" i linje én og vrir det om?
Og så kommer det tilbake som "midtregion i Weir".
"Midtregion" og vrir det til "dim".
Bra, smart tenkt.
Så jeg beroliget Psyke og kysset henne
Og overvant hennes skrupler og tristhet
Og vi gikk til enden av utsikten
Men ble stoppet av en dør til en grav
Og jeg sa: 'Hva står det, søte søster?
Hun svarte: 'Ulalume, Ulalume.'
Vel, jeg synes det er litt rart, for å si det rett ut.
Hva er det du protesterer mot?
Vel, den "utsikt-søster"-biten, den er som "Lolita-søtere".
Sant nok. Skarp observasjon.
Var du i klassen min, ville du fått en sekser.
Si meg, var Mona Farlow ergerlig over at du gikk fra festen hennes?
Mona? Ergerlig?
Vel, jeg tenkte hun kanskje så frem til at...
Ikke bekymre deg om Mona.
- La meg si deg noe om Mona. - Ja.
Nei, det er best jeg ikke sier noe. Du sladrer.
Jeg vil aldri røpe dine hemmeligheter.
- Ikke? - Loven
Vel, da skal du få en liten premie.
Takk skal du ha.
- Her! - Å, nei, vær så snill. Nei.
Len hodet bakover.
Åpne munnen.
Du kan få én liten bit.
Lolita?
Lolita!
Hva?
Kom ned.
Hva er det?
Først...
Når jeg roper, skal du komme med én gang...
og ikke la meg gaule fra rom til rom.
Ja, frue.
Så vil jeg at du skal gå på rommet og ta på deg en kjole.
Jeg skal over til Farlowene og du blir med.
Men jeg skal treffe Mona ved innsjøen.
Til slutt, jeg forbyr deg å forstyrre professor Humbert igjen.
Han er en forfatter, og skal ikke forstyrres.
Sieg heil.
Jeg har en vidunderlig overraskelse til oss.
En av dine dramatiske kaker?
Gjett på nytt.
Farlow-familien er arrestert.
Gi deg, Hum. Takk, Louise.
Jeg er ikke god til å gjette.
Mona Farlow drar til leirskolen i morgen.
Lolita blir med henne.
Du hadde så absolutt rett da du advarte meg...
om at jeg var for liberal med henne og gutter.
Dessuten forsvant Mona fra festen i går...
og kom ikke hjem før kl. fire.
Så Jean og jeg bestemte at å holde dem vekk fra gutter...
ville være det beste for begge jentene denne kritiske sommeren.
Tror du leirskolen er svaret?
Ærlig talt, ja. Alt er arrangert.
Vi ringte riks til leirskolen...
og jeg gjorde alle innkjøpene denne...
Er noe i veien med ansiktet ditt?
- Tannpine. - Stakkars mann.
Gjør det fortsatt vondt i morgen, skal jeg ringe og bestille time.
Hvor langt unna ligger leirskolen?
320 km. Det var en genial idé av mor.
Er jeg ikke lur?
Skal vi ta kaffen ut på piazzaen...
eller vil du gå opp og lege tannen?
Legetannen.
Kommer straks tilbake.
Da treffes neppe vi noe mer.
Jeg flytter.
Jeg må forberede arbeidet mitt ved Beardsley til høsten.
Da antar jeg dette er adjø.
Ja.
Ikke glem meg.
Er De oppe, herr Humbert?
Mr. Humbert!
Fru Haze ba meg gi Dem dette.
Takk skal du ha.
Dette er en tilståelse.
Jeg elsker deg.
Sist søndag i kirken, min kjære, da jeg spurte Herren...
hva jeg skulle gjøre med det, ble jeg fortalt å gjøre det jeg nå gjør.
Det er nemlig ikke noe alternativ.
Jeg har elsket deg siden jeg så deg.
Jeg er en lidenskapelig og ensom kvinne...
og du er mitt livs store kjærlighet.
Nå vet du det.
Så vennligst pakk og reis med én gang.
Dette er en huseiers befaling. Jeg avskjediger en leieboer.
Jeg kaster deg ut. Vekk, forsvinn, départez!
Jeg er tilbake til middagstid. Jeg ønsker ikke å finne deg i huset.
Du forstår, chérie...
hvis du blir værende, hvis jeg finner deg hjemme...
noe jeg vet ikke skjer...
og det er derfor jeg kan ture slik frem...
hvis du blir, betyr det bare én ting: At du...
at du vil ha meg like mye som jeg deg...
som livslang ledsager...
og du er klar til å binde ditt liv til mitt for alltid...
og være en far for min lille pike.
Farvel, min kjære.
Be for meg...
"om du noensinne ber."
Hum?
Hum, kjære?
Bryllupet var en rolig sak...
og da jeg skulle nyte forfremmelsen fra leieboer til elsker...
opplevde jeg bare bitterhet og avsmak?
Nei, herr Humbert tilstår en viss pirring av hans forfengelighet...
litt svak ømhet, selv litt anger...
som elegant løp langs stålet av hans sammensvorne kniv.
Kjære, døren er låst.
Kjæreste, jeg vil ikke at vi skal ha hemmeligheter for hverandre.
Det gjør meg usikker.
Kan det ikke vente til jeg er ferdig da?
Jeg antar det.
Hum, hva gjør du så lenge der inne?
Jeg vil snakke med deg.
Jeg har ikke vært her lenge. Jeg kom faktisk nettopp inn.
Hadde du mange kvinner før meg?
Jeg har fortalt deg om dem allerede.
Vel, du fortalte ikke...
om alle.
Charlotte, gjør det deg lykkeligere...
skal jeg skrive en hel liste...
over alle kvinner jeg har møtt.
Blir du tilfreds da?
Jeg er ensom.
Jeg tror det er sunt for meg å være sjalu.
Det betyr at jeg elsker deg.
Du vet hvor lykkelig jeg kan gjøre deg.
Men...
Charlotte, jeg har ikke engang fått morgenkaffen min ennå.
Vil du jeg skal lage litt?
Vær så snill, som en god, liten kone.
Ok.
Elskling...
Jeg bryr meg ikke om andre kvinner.
Jeg vet at vår kjærlighet er hellig, de andre var blasfemiske.
Ja, "hellig" er det rette ordet.
Hum, kjære, jeg elsker lukten av deg.
Du vekker hedningen i meg.
Hum, bare du rører ved meg blir jeg like myk som smør.
Det skremmer meg.
Jeg kjenner til den følelsen.
Tror du på Gud?
Spørsmålet er: Tror Gud på meg?
Jeg ville gi blaffen i om bestefaren på morssiden din var tyrkisk.
Men finner jeg noensinne ut...
at du ikke tror på Gud...
tror jeg at jeg begår selvmord.
En pistol!
Den tilhørte herr Haze.
Du burde være forsiktig med sånt.
Den er ikke ladet.
Det sier alle, "jeg visste ikke at den var ladet."
Dette er et hellig våpen.
En tragisk skatt.
Herr Haze kjøpte den da han fant ut at han var syk.
Han ville spare meg for synet av plagene hans.
På godt eller vondt, han ble lagt inn på sykehus før han kunne bruke den.
Vil du vennligst legge den fra deg?
Takk.
Nå er det bedre, ikke sant?
Å, du mann!
Elskling...
vet du...
jeg har en ærgjerrig fantasi.
Hva er din?
Jeg vil så gjerne få fatt i en ekte fransk tjenestepike...
som de tyske jentene Farlow-familien hadde...
og la henne bo her i huset.
Ingen rom ledig.
Vi kan la henne bo på Los rom.
Jeg hadde tenkt å la det hullet bli gjesterom, i alle fall.
Og hvor...
gjør du av din datter...
når gjesten eller tjenestepiken kommer?
Jeg har bestemt meg for å sende henne direkte fra leirskolen...
til en god kostskole...
med streng religiøs opplæring...
og så på universitetet.
Elskling, det blir deg og meg alene...
for alltid.
Elskling, du forsvant.
Et øyeblikk, kjære. Jeg følger en tankegang.
Det gjør ingenting.
C'est la vie.
Er jeg med i den tankegangen?
Ja.
Det håper jeg da.
La oss la den ringe.
Hallo?
Ja, dette er fru Charlotte Humbert.
Jeg betaler overføringen. Det er Lolita. Hun ringer riks.
Hallo?
Hallo, kjære.
Vi har det bra.
Ja.
Vi la bryllupsreisen til Hourglass Lake.
Vel, med noen andre unge nygifte.
Er noe galt?
Mistet du den nye genseren?
I skogen?
Ja, han er her.
Hva vil du takke ham for?
Sukkertøy!
Vent litt.
Hum, jeg skulle ønske at du ikke sender henne søtsaker uten å spørre meg først.
Hum.
Jeg snakker med deg!
Selv i de mest harmoniske husholdninger slik som vår...
tas ikke alle beslutninger av hunkjønnet...
spesielt ikke når hankjønnet har oppfylt sine plikter...
mer enn grundig.
Da du ville jeg skulle tilbringe bryllupsreisen med å sole meg...
ble jeg gladelig din bronsegutt...
istedenfor å forbli den lærde.
Selv da løp jeg etter deg som en liten skjødehund.
Ja, jeg er lykkelig. Jeg liker å bli sjefet av deg, men...
hvert spill har sine regler.
Lolita?
Ingen mann kan begå det perfekte mord.
Men tilfeldigheter kan.
Bare for et øyeblikk siden sa hun den ikke var ladet.
Hva om jeg hadde trukket av for moro skyld?
Hun sa den ikke var ladet. Den tilhørte avdøde herr Haze.
Hun tok sitt morgenbad.
Vi hadde nettopp diskutert våre fremtidsplaner.
Jeg ville spille henne et puss og late som om jeg var en innbruddstyv.
Vi var nygifte og gjorde fortsatt sånne ting.
Så fort det skjedde ringte jeg etter en ambulanse, men det var for sent.
Enkelt, ikke sant?
Det perfekte mord!
Hun plasket i badekaret, en godtroende, klumsete sel...
og all lidenskapens logikk skrek i øret:
"Nå er øyeblikket."
Men, vet dere hva, folkens...
jeg kunne bare ikke få meg til å gjøre det.
Skriket ble fjernere og fjernere...
og jeg innså det triste fakta at verken i dag eller på fredag...
eller en annen dag eller natt...
kunne jeg få meg til å ta henne av dage.
Charlotte?
Elskling?
Det er dagboken min. Vi leser ikke andres dagbøker, gjør vi vel?
Charlotte, det er min dagbok. Gi meg den, vær så snill.
Vær så snill. Nei.
"Haze-damen..."
"kua..."
"den ufordragelige moren..."
"den hjernetomme baba..."
Den dumme Haze er ikke lenger din lettlurte.
Gi meg den.
La den være, ellers skriker jeg ut av vinduet!
La oss snakke om dette. Vi setter oss og snakker-
- som siviliserte mennesker. - Du er et udyr!
Du er en vemmelig, ussel, ekkel, motbydelig svindler!
Ikke gjør det.
- Kan vi snakke... - Kom deg bort!
- Nei. Jeg vil snakke...
Kom deg bort!
Jeg drar herfra i dag.
Du kan få alt.
Men du får aldri se den bortskjemte jentungen mer!
Charlotte, hør på meg.
Charlotte, vær så snill.
Charlotte, lukk opp!
Jeg vil snakke med deg.
Det er så lett å forklare.
Du har hallusinasjoner. Du er gal, Charlotte.
Jeg henter en drink til deg. Det er det du trenger, en god, liten drink.
Harold, se hva som skjedde.
Jeg var utro mot deg.
Jeg kunne ikke noe for det.
Sju år er en veldig lang tid.
Hvorfor døde du for meg?
Jeg visste ingenting om livet. Jeg var så ung.
Hvis du ikke hadde dødd, ville dette aldri ha skjedd.
Elskling, tilgi meg.
Du var integritetens sjel.
Hvordan avstedkom vi et sånt lite udyr?
Jeg lover...
Jeg lover at jeg skal gjøre det bedre neste gang.
Neste gang skal det være én du kan være stolt av.
Harold.
Charlotte!
De notatene du fant, var fragmenter av en roman.
Navnet ditt, og Lolitas, ble satt inn helt tilfeldigvis...
fordi det passet seg sånn.
Det er måten forfattere jobber på.
De tenker på sine venners navn...
og menneskene som deltar i deres hverdagsliv...
som Farlow-familien...
og dikter opp morsomme hendelser.
Jeg lager deg en martini.
Charlotte!
Jeg tar den!
Ja, dette er ham.
Hva?
Men min kone er ovenpå, på soverommet.
Er dette en spøk? En av karene på klubben?
Vennligst vent.
Charlotte!
Det er en mann på tråden som sier at du er overkjørt!
Hør etter, gode mann.
Vent et øyeblikk.
Ambulansen er her.
Ta det rolig, ok?
Ok?
Herr Humbert, hun løp rett foran bilen min!
Jeg svingte brått, for å unngå å treffe hunden, og...
hun løp rett foran bilen!
Faren min er sjokkskadet, jeg må se til ham...
men jeg ville De skulle vite at det ikke var min feil.
Er De damens ektemann?
Jeg er redd hun er død.
Humbert?
Det er Jean og John.
Hum?
Humbert, hvor er du?
Alt i orden. Kom inn, begge to.
- Jean, jeg er helt anstendig. - Er du sikker på at alt er bra?
Der er en stol.
Stakkars mann.
Må bare fortsette.
Hun var et flott menneske.
Hun var alltid så glad, ikke sant?
Husk at det alltid er mørkest før soloppgang.
Sant nok.
Det er vidunderlig å ha venner i en stund som denne.
Jeg er så, så lei meg.
Hør etter, kjære venn, -
-du må ikke gjøre noe overilt.
Selvfølgelig ikke.
Du har alt å leve for, har han ikke?
Kanskje du burde fortelle ham om Charlottes nyre.
Humbert, Charlotte ville ikke at noen skulle vite dette, men...
hun hadde ikke lenge igjen.
Hun hadde bare en nyre.
- Medfødt. - Ja.
Og den ene nyren hun hadde var dårlig.
Hun hadde...
Nefritt.
Jeg tar den.
Humbert.
Tenk på din stakkars lille Lolita helt alene i verden.
Du må leve for hennes skyld.
- Unnskyld. - Alt i orden. Kom inn.
Jeg er Frederick Beale Senior. Kan vi snakke?
Selvfølgelig.
Min sønn kjørte bilen.
Da det skjedde.
Mine to yngste, Jack og Mary, er på din Lolitas alder.
Han har fått sjokk.
Ja, selvfølgelig.
Dette er ikke lett å snakke om, men...
teknisk sett var det fotgjengerens feil og ikke bilførerens.
Teknisk sett har du helt rett.
Det regnet nemlig og hun løp over veien.
Du skylder meg ingen forklaring. Jeg har ingenting uoppgjort med deg.
Jeg må si du er vidunderlig sympatisk.
Du har faktisk vært så sjenerøs i hele saken...
at jeg ville foreslå at du i all fall lar meg betale...
begravelsens omkostninger.
Så hyggelig av deg.
Tusen takk.
Vel, det er det minste jeg kan gjøre.
Min glede.
Vel, jeg skal ikke oppholde deg.
Vi må treffes snart og bli enige om detaljene.
Ja da, la oss gjøre det.
CAMP CLIMAX FOR JENTER
KJØR FORSIKTIG
Jobber du her?
Ja, på en måte.
Jeg trodde ikke du var på leir.
Dette er bare jenteleir, ikke sant?
Jeg er Charlie, fru Sedgwicks sønn.
Du besøker stedet fra tid til annen, antar jeg?
Nei, jeg bor her.
Er du den eneste gutten som bor her?
Den eneste.
Kjenner du en pike som heter Lolita?
Dolores Haze?
Ja, jeg kjenner henne.
Godt?
Jeg ser henne av og til. Hei, mamma!
Hva gjør de lakenene her? De skal i vaskerommet!
Hun har nesten pakket ferdig. Vi har ikke sagt noe som helst.
- Takk. - Stakkars mann, så forferdelig!
Ok, hva er mysteriet? Hvorfor tittet de jentene så rart på meg?
Intet mysterium.
Jeg ville bare ikke snakke foran vennene dine i leiren.
Det er moren din.
Jaså? Får jeg mildere straff for god oppførsel, eller?
Nei, hun har ikke følt seg så bra.
Hva feiler det henne?
Hun er syk.
- Virkelig, hva er det? - Legene vet ikke helt-
-hva problemet er.
Hun er forflyttet til et sykehus på landet, nær Lepingsville.
Et sykehus! Skal vi dit nå, Lepingsville?
Ja, til Slutt...
og så må du og jeg fordrive tiden...
til moren din blir bra.
Etter det, tenkte jeg vi kunne dra på fjellet.
Frister det deg?
Hva skjer, drar vi hjem nå?
Nei, vi skal være i Briceland før middag og jeg tviler ikke på at...
vi finner et komfortabelt hotell hvor vi kan overnatte...
og så fortsetter vi til Lepingsville i morgen.
Hadde du en flott sommer?
Ja, jeg antar det.
Var du lei deg for å dra?
Ikke akkurat.
Vet du, jeg savnet deg fælt.
Jeg har ikke savnet deg. Jeg har vært motbydelig utro mot deg, faktisk.
Men det spiller ingen rolle, for du bryr deg ikke om meg lenger.
Hvorfor sier du at jeg ikke bryr meg om deg lenger?
Du har ikke engang kysset meg ennå, har du vel?
Hallo, herr Swine.
Hallo, herr Quilty. God kveld, frue. Fikk dere tatt noen fine bilder i dag?
Ja, flotte. Jeg har en super ferie.
Bra.
Herr Swine, kan jeg få stille et personlig spørsmål?
Klart det.
Hva gjør en fyr som deg i en jobb som denne?
Hva mener De?
Vel, du er liksom ikke den typen.
Jeg var faktisk en skuespiller.
Jeg visste det! Hva var det jeg sa?
Da jeg så deg, hadde du...
den auraen som alle skuespillere har.
Siden De skriver skuespill, kan De kanskje benytte Dem av meg en gang.
Ja, kanskje jeg kunne benytte meg av deg en gang.
Hva gjør en skuespiller-portier...
på fritiden i en liten by som denne?
Jeg har ikke mye fritid, men...
jeg svømmer, spiller tennis, løfter vekter.
Kvitter meg med overskuddet.
Hva gjør De med Deres overskudd?
Vel, vi gjør en hel masse med mitt overskudd.
En ting vi gjør er judo.
Har du hørt om det?
Ja, jeg har hørt om det.
De utøverjudo med damen?
Ja, hun har gult belte, jeg har grønt, sånn naturen lagde det.
Hun slenger meg rundt.
Hun slenger Dem?
Hun får meg i en ting som kalles feiende ankel-grep.
Hun feier anklene mine vekk.
- Jeg dunker i gulvet. - Gjør ikke det vondt?
Jeg vrir meg av smerte, men elsker det.
Ligger der, halvt bevisstløs. Flott.
Dette ser flott ut.
Sees senere.
God kveld. Kan jeg hjelpe Dem?
Ja, jeg vil ha et rom med bad, nei, to rom med bad.
Har De reservert, herr...?
Humbert er navnet. Nei, ingen reservering.
Det er dessverre umulig å losjere Dem.
Denne konferansen har belagt alt.
Er det bare Dem og jenta?
Ja. Vi vil gjerne ha et rom, for vi er veldig slitne.
Mr. Potts.
Hva med kaptein Love? Har han ringt?
Han avbestilte.
Jeg kan gi Dem 242. Det er et nydelig rom...
men det har bare én seng.
Kanskje dere kan finne en feltseng.
Potts, har vi feltsenger?
Nei, konstablene har fått alle.
De vil finne ett rom tilfredsstillende. Dobbeltseng her tilsvarer en trippel.
Vi lot tre damer sove i én.
Vi klarer oss nok.
Selv om min kone kommer senere, går det nok bra.
- Bra. Kan De skrive Dem inn? - Selvfølgelig.
Forresten, hva slags konferanse er det som pågår?
Vi er stolte over å holde ekstramøte for Statens Politikonferanse.
Det rekker om du setter dem på gulvet.
Takk skal De ha.
Nå?
Er det den?
Du mener...?
Ja.
De finner sikkert en feltseng til oss.
Jeg ba dem i resepsjonen om å finne en feltseng.
En feltseng?
Du er sprø.
Hvorfor, min elskling?
Fordi, min elskling, når min elskede mor finner ut...
kommer hun til å skilles fra deg og kvele meg.
Jeg har en stor følelse av...
ømhet for deg.
Mens moren din er syk, er jeg ansvarlig for deg.
Vi er ikke rike, og mens vi reiser må vi...
Vi kommer til å måtte være en hel del sammen...
og to som deler et rom kommer uunngåelig inn i et slags...
hva skal jeg si, et slags...
Skal du ikke gå ned og se etter feltsengen?
Har min kone lagt igjen beskjed?
Beklager, ingenting ennå. Vi jobber med feltsengen.
Hallo.
Du snakker til meg!
Jeg trodde det var noen med deg.
Nei, jeg er ikke med noen. Jeg er med deg.
Det var ikke en fornærmelse.
Jeg mener at jeg er med Statspolitiet her, og...
når jeg er med dem, er jeg med noen, men nå er jeg på egenhånd.
Jeg mener, ikke med masse mennesker, bare deg.
Jeg skal ikke forstyrre. Jeg kan gå hvis du foretrekker det.
Nei da, det behøver du ikke. Jeg liker det. Jeg vet ikke hva det er.
Jeg får inntrykk av at du vil gå, men vil ikke...
fordi du tror jeg tror det ser mistenkelig ut, siden jeg er politimann.
Det behøver du ikke å tro, for jeg er ikke mistenksom i det hele tatt.
Mange synes jeg er mistenkelig, spesielt når jeg står på gatehjørner.
En av gutta arresterte meg.
Han syntes jeg var for mistenkelig der jeg sto på hjørnet.
Si meg, jeg kunne ikke unngå å se da du sjekket inn i kveld...
Det er jobben min. Jeg legger merke til folk, -
-og la merke til fjeset ditt.
Jeg sa til meg selv da jeg så deg...
der er en fyr med det mest vanlige fjeset jeg noensinne har sett.
Så hyggelig av deg.
Nei. Flott å se et normalt fjes, for jeg er en normal fyr.
Flott for to normale fyrer...
å treffes og snakke om verden på en normal måte.
Det er ingenting jeg ville sette større pris på, men jeg har det travelt.
Så synd, for kan jeg si deg én ting til?
Jeg har tenkt mye på det.
Jeg så da du sjekket inn at du hadde en skjønn liten jente med deg.
Hun var skjønn.
Kanskje ikke så liten, etter alt. Ganske høy...
Høyere enn liten, men virkelig skjønn.
Skulle ønske jeg hadde en sånn pen, høy, skjønn liten pike...
Det er min datter.
Din datter? Er det ikke flott å ha en skjønn, høy...
vakker liten datter som det? Vidunderlig.
Jeg har ingen barn eller gutter eller små høye piker.
Er ikke... Er du gift?
Ja, jeg venter min kone hit, kanskje.
Kan jeg si noe? Du så litt ubekvem ut i resepsjonen.
Jeg tenkte du ville bort fra kona.
Ikke om jeg skylder på deg. Var jeg gift, ville jeg gripe enhver sjanse!
Ja. Nei, det var ikke sånn i det hele tatt.
Faktisk, så kommer min kone kanskje ikke fordi...
da jeg dro var hun ikke helt bra.
Hva feiler det din kone?
Ikke noe viktig. Hun hadde en ulykke.
Hun hadde en ulykke! Så grusomt! Tenk at en normal fyrs kone skulle ha...
en sånn ulykke! Hva skjedde?
Hun ble påkjørt.
Ikke rart hun ikke er her. Det må være tungt for deg.
Hva skjer? Kommer hun senere, eller?
Det var avtalen.
Hva, i en ambulanse? Unnskyld at jeg sa det.
Jeg ble revet med, med alt det normale.
Da du sto i resepsjonen, med nattportieren...
herr George Swine, som tilfeldigvis er en venn...
lurte jeg på om han fikset et bra rom.
Ja, de var veldig hjelpsomme.
Sikkert? For jeg kan enkelt tale med George Swine.
Han er en normal, hyggelig fyr...
og jeg trenger bare å si et normalt ord til ham...
og mye overraskende kunne skje...
han hiver nok ut noen politimenn så du får et nydelig rom...
en brudesuite for deg og din skjønne jente.
Ikke påta deg noe trøbbel for min skyld.
Vi har det bra.
Det er jobben hans å fikse deg noe fint.
Han får betalt for å gjøre det og...
når han ser en fyr som deg, helt normal...
med en skjønn jente, burde han si:
"Jeg må gi ham en behagelig, myk seng å sove i."
Jeg liker ikke å høre sånt, for jeg kunne gå inn og ta ham...
for at han ikke gir deg en behagelig filmstjerne-seng.
Du vet hva jeg mener?
Ligger du på gulvet, eller?
Vel, jentungen sover nok i sengen, og...
- Jeg forstår ikke hvorfor vi diskuterer... - La meg ta en titt...
på rommet deres, observere det i et sekund...
så kan jeg snakke med Swine? Det går så greit.
Nei, ikke bekymre deg for noen av oss.
Hvilket minner meg på at jeg må gå ovenpå.
Du gjør det fordi du tror at...
siden jeg er politimann, skulle jeg tro du var mistenkelig?
Jeg tror slettes ikke det. Jeg tror du er helt normal.
- Du må ikke gå for det. - Nei. Det var hyggelig å prate med deg.
Før du går, jeg lurte på om kanskje i morgen, du vet...
- fordi jeg er ensom og normal... - Vi må opp i otta.
- Vi kan spise frokost. - Takk, men...
Jeg kan ordne det med George Swine. Han kan fikse det.
Takk så mye. God natt.
Du har et interessant ansikt. God natt.
Hysj. Hun sover.
God aften. Jeg kom med feltsengen.
Ja, det ser jeg.
Vi trenger den ikke, så ta den med.
- Trenger De den ikke? - Nei, hun sover.
- Jeg bråker ikke. - Det er ikke poenget.
To av politimennene deler seng. Det var sånn feltsengen ble ledig, sir.
Vel, da så. Ta den med inn.
Men ikke bråk. Stille.
Vi klarte det, sir.
Hallo.
Feltsengen kom.
God natt.
Våkn opp, Humbert, hotellet brenner!
Hotellet brenner, fort!
Hva? Hotellet brenner?
Ut av sengen, fort!
Fort, det brenner ned til grunnen!
Hvorfor måtte du vekke meg? Jeg sovnet nettopp.
Så morsomt.
Hva skjedde med sengen din forresten? Den ser lavere ut.
Vel, sengen kollapset. Det er en kollapsbar seng.
Hvor mye er klokken?
Frokost-tid.
Jeg er mye brunere enn deg nå.
Det er ikke helt sant.
Du er en veldig lyshudet dame.
Se på det. Så interessant.
Hva mer kan du gjøre?
Tommelen min kan bøyes helt tilbake til håndleddet, ser du?
Ja. Så talentfull du er.
Du trenger å barbere deg!
Klart jeg må barbere meg, har ikke gjort det siden i går morges...
09169 trenger...
to barberinger per dag.
Trenger du alltid to ganger daglig?
Selvfølgelig.
Alle de beste barberer seg to ganger daglig.
Hva gjør vi nå?
Du ringer og bestiller frokost.
Nei, jeg vil ikke det.
Hva vil så du gjøre?
Kan vi ikke leke en lek?
En lek? Gi deg.
Nei, ring romservice med én gang.
Nei.
Jeg lærte noen artige leker på leiren.
En spesielt var morsom.
Hvorfor beskriver du ikke denne spesielt morsomme leken?
Jeg lekte den med Charlie.
Charlie? Hvem er det?
Han du møtte på kontoret.
Mener du den gutten?
DU og ham?
Er du sikker på at du ikke gjetter hvilken lek jeg snakker om?
Jeg er ikke så god til å gjette.
Jeg vet ikke hvilken lek du lekte.
Har du aldri lekt den da du var liten?
Nei.
Ja vel, da.
Har du noensinne kysset Blarney-stenen?
Nei, det har jeg aldri gjort.
Jeg skulle ønske jeg kunne.
Kanskje vi kan organisere en tur.
Hei, la oss fortelle mamma.
Fortelle mamma hva?
Du vet hva.
Nei, jeg tror ikke det ville være morsomt.
Jeg lurer på hva hun ville gjøre?
Hvis du ikke stopper å spise potetgull mister du matlysten til lunsj.
Så du det? En overkjørt katt.
Så grusomt.
Jeg hater ting som det.
Vet du hva jeg vil ha til lunsj?
Nei, hva da?
En stor porsjon pommes frites og en milkshake.
Hvor lenge er det igjen til Lepingsville?
Jeg tror vi ikke når frem i kveld.
Vi kom litt sent i gang, husker du?
Kan vi gå på kino i kveld?
Hvis du vil det.
Gjerne.
Har du sett noen av de utenlandske filmene?
Ja, ofte.
Jeg liker dem ikke.
Kan du stoppe ved neste bensinstasjon?
Alt i orden, ikke sant?
Ja da. Jeg vil ringe mamma på sykehuset.
Hva er nummeret?
Vet du ikke nummeret?
Jeg tror det er best om du venter til vi kommer til Lepingsville.
Hvorfor? Hva er forskjellen? Jeg vil ringe henne.
Det er ingen god idé.
Hvorfor kan jeg ikke ringe moren min hvis jeg vil?
Fordi du ikke kan.
Hvorfor?
Fordi...
moren din er død.
Kom igjen, hold opp! Hvorfor kan jeg ikke ringe?
Moren din er død.
Prøv å ikke gråte mer.
Alt blir så bra.
Ingenting blir bra igjen.
Jeg tror at vi blir veldig lykkelige, du og jeg.
Men alt har forandret seg så plutselig.
Alt var så, jeg vet ikke, normalt.
Lolita, ikke gråt.
Vi skal gjøre ting, dra til steder.
Men det er intet sted å dra tilbake til.
Vi finner oss et nytt hjem.
Hvor?
Beardsley!
Undervisningen min starter i september.
Det er i Ohio. Du vil trives der.
Jeg kommer til å hate det. Helt sikkert.
Nei da. Det er et fint sted.
Men hva med alle tingene mine i Ramsdale?
Og huset?
Jeg tar meg av alt det der.
Hva er det du spesielt vil ha?
Platespilleren og platene mine.
Vi sender bud etter dem og i mellomtiden kan jeg kjøpe deg nye...
for å erstatte de gamle.
Jeg kjøper deg det beste stereoanlegget som finnes og nye plater.
Sånn ja.
Vi kan ikke bli værende i Beardsley.
Hvor er det lommetørkleet?
Lover du meg noe?
Ja, hva som helst.
Lov at du aldri forlater meg. Jeg vil aldri havne...
på et av de grusomme stedene for ungdomsforbrytere.
Hvorfor skulle det skje med deg?
Jeg vet det...
og jeg vil heller være med deg.
Du er mye bedre enn de stedene der.
Lover du?
Jeg lover.
Kors på halsen?
Kors på halsen.
Glem nå alt om Ramsdale og stakkars Charlotte og stakkars Lolita...
og stakkars Humbert, og følg med oss til Beardsley...
hvor undervisningen min i fransk poesi pågår i sitt andre semester.
Seks måneder er gått og Lolita går på en utmerket skole...
hvor jeg håper de overtaler henne...
til å lese annet enn serieblader og filmromaner.
Hvorfor kom du så sent hjem fra skolen i går?
I går? Hvilken dag var det i går?
I går var det torsdag.
Å, ja-Var jeg sen?
Ja, det var du.
Du sluttet på skolen kl. 15.00. Du var ikke hjemme før kl. 18.00.
Det er sant. Michele og jeg...
ble igjen for å se på fotballtreningen.
På "Den Frigide Dronningen"?
Hva mener du, Den Frigide Dronningen?
Jeg kjørte rundt og synes jeg så deg gjennom vinduet.
Ja, vi stoppet der for å ta en milkshake etterpå.
Hvilken rolle spiller det?
Du satt ved et bord med to gutter.
Roy og Rex satte seg helt tilfeldigvis der.
Roy og Rex?
De er kapteiner på fotball-laget.
Vi hadde en avtale: Ingen stevnemøter.
Hva mener du med "ingen stevnemøter"? De bare satt der.
Jeg vil ikke se deg med dem. De tenker skitne tanker.
Du passer til snakke om andres tanker!
Ikke unngå emnet. Ingen stevnemøter!
- Det var ikke et stevnemøte. - Det var det.
Det var det ikke.
- Det var ikke et stevnemøte. - Det var det.
Det var det ikke.
Hva det enn var, du gjør det ikke om igjen.
Mens vi er inne på det...
hvorfor kom du så sent hjem på lørdag?
Jeg hadde pianoundervisning.
Pianoundervisning? Jeg trodde det var på onsdag.
Nei, det ble endret til lørdag.
Mellom to og fire, frøken Starch, piano.
Spør Michele. Hun var med meg.
"Spør Michele", det sier du alltid.
Nå, for en gangs skyld, vil jeg spørre deg noe om Michele.
Du kan ikke få henne. Hun har en Marinesoldat.
Jeg overhører den tåpelige replikken.
Hvorfor ser hun så granskende på meg når hun kommer hit?
Hva vet jeg om det?
Har du fortalt henne om oss?
Nei, har du?
- Du har ikke sagt noe? - Tror du jeg er sprø?
Du er for mye sammen med henne. Jeg vil ikke at dere skal treffes så ofte.
Gi deg, hun er den eneste venninnen jeg har i denne elendige verden!
Du lar meg aldri ha det moro.
Aldri moro? Du har det kjempemorsomt! Vi morer oss da sammen, ikke sant?
Når du vil ha noe, kjøper jeg det automatisk.
Jeg tar deg med på konserter, museer, kino.
Jeg tar alt husarbeidet!
Hvem rydder? Jeg!
Hvem lager mat? Jeg!
Du og jeg, vi har da masse moro sammen?
Kom hit.
Elsker du meg fortsatt?
Fullstendig. Det vet du.
Vet du hva jeg vil mest av alt i verden?
Nei? Hva vil du?
At du skal være stolt av meg.
Men jeg er stolt av deg, Lolita.
Nei, jeg mener virkelig stolt av meg.
De vil jeg skal spille hovedrollen på skolen.
Er ikke det flott?
Jeg må få et brev fra deg, med din tillatelse.
Hvem vil ha deg?
Edusa Gold, dramalæreren, Clare Quilty og Vivian Darkbloom.
Og hvem er så de?
Forfatterne. De overvåker oppsettingen.
Men du har aldri spilt før.
De sier jeg har et unikt talent.
Og hvordan vet de det?
Vi hadde prøver og jeg ble valgt blant tretti jenter.
Det er første gangen jeg hører om dette.
Ja, jeg ville overraske deg.
Og Roy har vel en del i denne oppsettingen?
Hva har Roy med dette å gjøre?
Roy og Rex naturligvis. De er vel med på det.
Hva vet jeg? Jeg møtte dem først i går.
Dessuten spiller de fotball, ikke skuespill.
Og plutselig over natten blir du skuespillerinne. Kommer ikke på tale.
- Kommer ikke på tale! - Du skal ikke i det miljøet.
Hvilket miljø? Det er et skuespill!
Jeg vil ikke at du skal menge deg med de guttene.
Det er bare en unnskyldning for å treffe dem, og bli bedre kjent.
- Du elsker meg ikke. - Jo visst elsker jeg deg.
- Du elsker meg ikke. - Jeg elsker deg, Lolita.
Du gjør meg gal. Jeg får aldri lov til noe.
Du vil låse meg inne i dette skitne huset.
Gå og vask ansiktet ditt. Jeg går ned og lager steken.
Du kommer til å angre.
- Jeg går ned og lager steken. - Du skal få angre at...
Ikke gni tåneglene dine.
Lo?
God kveld, dr. Humbert.
Hvem er De?
Jeg er dr. Zemph.
Dr. Humbert, det gleder meg.
Jeg er psykolog ved Beardsley.
Har De vært her...? Hvordan kom De inn?
Deres lille datter åpnet døren...
på vei til pianoundervisningen...
og hun sa jeg skulle vente her til De kom.
Så her er jeg.
Sett Dem.
Jeg satt i mørket for å spare på elektrisiteten.
Så omtenksomt av Dem.
En stor glede.
Hva kan jeg gjøre for Dem, dr. Zemph?
Dr. Humbert, har De noe imot at jeg stiller et direkte spørsmål?
Nei, bare spør.
Vi lurte, har noen lært Lolita om livets fakta?
- Fakta? - Livets fakta?
De skjønner, Lolita er et søtt, lite barn...
men modningen ser ut til å gi henne...
visse problemer.
Jeg tror ikke dette er et passende emne.
Dr. Humbert, for Dem er hun fortsatt den lille piken som krøllet seg på fanget,
men for de guttene på Beardsley...
Hun er jo en skjønn jente...
med svingen, og jazzen...
og hun har kurvene på de riktige stedene, noe de tar notis av.
De og jeg, hva er vi?
Vi er maktsymboler, sitter på kontor.
Vi undertegner, skriver kontrakter...
og bestemmer hele tiden.
Men tenker vi tilbake...
Bare tenk, hva var vi i går?
I går, dr. Humbert, -
-var vi lille skole-Ola...
som bar bøkene til lille skole-Kari.
Husker De det?
Faktisk, dr. Zemph, så foreleser jeg i fransk litteratur.
Jeg har visst ikke uttrykt meg godt nok.
Jeg har noen detaljer jeg vil legge frem for Dem, dr. Humbert.
"Hun er trassig og frekk. Sukker en hel del i timene."
Hun sukker, lager lyder som...
"Tygger tyggegummi iherdig." Tygger tyggegummi i ett sett.
"Behandler bøker pent."
Det gjør ikke noe. "Behagelig stemme."
"Fniser ofte og hisses lett opp." Hun fniser av ting.
"Litt drømmende. Dårlig konsentrasjon."
Hun ser litt på en bok, og så går hun lei.
"Spøker for seg selv."
Som ingen forstår, og kan dele med henne.
"Enten har hun utrolig selvbeherskelse eller ingen i det hele tatt."
Vi kan ikke avgjøre det.
Pluss at hun i går, dr. Humbert...
skrev et obskønt ord med leppestiften...
på en helsebrosjyre.
Så De synes at hun lider av akutt fortrengsel av kjønnsdriften...
av de naturlige instinkter.
Jeg skjønner ikke sammenhengen i dette...
når det gjelder studiene hennes, dr. Zemph.
Vi amerikanere...
er progressivt moderne.
Vi tror det er like viktig å forberede elevene...
for en gjensidig tilfredsstillende parring og en suksessrik barneoppdragelse.
- Det tror vi. - Hva foreslår De?
Jeg foreslår...
at dr. Cudler, som er Undervisningskomiteens psykolog...
besøker dere hjemme med hans tre komitépsykologer...
og når de så er her, kan de undersøke nøye...
hjemmesituasjonen, alle fire.
Hjemmesituasjonen?
Så de kan gå rett på undertrykkelsens kilde.
Men hun undertrykkes ikke, dr. Zemph.
Skal jeg forstå det slik at De nekter å samarbeide...
med dr. Cudler og hans menn?
Jeg nekter ikke noe som helst, men prøv å forstå meg.
- Nei, jeg vil ikke... - Hva? Hva sier De?
Jeg nekter absolutt...
å ha en kvartett rare psykologer...
snusende rundt i mitt hus.
Dr. Humbert...
Jeg er redd at...
De ikke har noe valg.
Sigarett?
Intet valg?
Behold pakken.
Hør, dr. Humbert...
jeg vil ikke bringe dette til et høyere nivå...
- om jeg kan unngå det. Forstår De? - Jeg håper ikke det.
Så De må hjelpe meg.
Hva kan jeg gjøre?
Jeg vet ikke, men kanskje kan vi se an saken på en annen måte...
noe helt nytt. Hva synes De?
Ville De like det?
Et nytt tilpasningsområde som Lolita kunne finne...
kanskje ved å delta mer i aktiviteter etter skoletid?
Jeg har aldri hatt noe imot at hun deltok i fritids...
- Aktiviteter. - Unnskyld.
Jeg har nemlig spurt Lolita om hjemmesituasjonen...
men hun sier ikke noe, leppene hennes er forseglet.
Så vi snakket med vennene hennes, og de sier saker...
som jeg ikke vil gjenta her.
Men en ting har fremstått ganske klart:
At De, dr. Humbert, desidert bør omgjøre beslutningen...
om at hun ikke får ta del i skuespillet.
Kanskje jeg hadde feil holdning mot skuespillet.
Flott av Dem å innrømme det. Mens vi er inne på det...
hvorfor løsner De ikke litt på de to andre punktene...
"gutter" og "dansing"?
Er de like viktige?
Jeg skal si hva jeg tror.
Jeg føler at vi burde gjøre alt som står i vår makt for å stoppe dr. Cudler...
og hans kvartett fra å stikke nesen...
i hjemmesituasjonen. Det synes jeg.
Er De ikke enig med meg?
BEARDSLEY DRAMAGRUPPE "De jagede trollmennene"
Jeg står foran deg, ikke lenger som en steilende geitebukk.
Ikke skjelv, min lille nymfe.
En sliten geitebukk står her.
Forhekseren er forhekset.
Se, Semiramis, se!
Ja, geitebukken tok hans horn.
Vi tar ham til det mørke kongeriket.
Til det mørke kongeriket!
God aften, dr. Humbert!
- Likte De forestillingen? - Absolutt. Jeg nøt hvert minutt.
Jeg lurte på om symbolikken ikke var litt vel klossete?
Jeg skjønner hva De mener, men var ikke jentene og guttene flinke?
Jo, ikke sant? Spesielt lille Lolita.
Hun var ganske perfekt. De må være mektig stolt av henne.
Ja. Vet De, hennes opptreden overrasket meg enormt!
Hun lovet å ikke se på prøvene.
De er så intense i den alderen.
Hun må ha jobbet hardt.
Ikke rart De innstilte pianoundervisningen.
Det er jo bare...
Unnskyld, hva sa De, "innstilte pianoundervisningen"?
- Spiller De, dr. Humbert? - Omtrent ikke nå.
Hadde hun ikke undervisning sist lørdag?
- Nei. - Og ikke lørdagen før?
Nei. Hun ringte og sa hun hadde øvelse.
Øvelse?
Hun har faktisk ikke tatt pianoundervisning...
de fire siste ukene!
Jeg håper jeg ikke sa noe upassende.
Nei, slettes ikke. Jeg må ha misforstått.
Dr. Humbert, det er så få personer i Beardsley...
som setter pris på musikk. Jeg lurte på...
om De ville komme på besøk. Jeg kan spille for Dem.
Ja, selvfølgelig. Takk. Unnskyld.
- God aften, dr. Humbert. - Hei, pappa!
- Var det ikke flott? - Hva syntes du?
Skuespiller-og forfatterfest.
- Alle er invitert. - Lolita må hjem med meg.
- Vår lille stjerne har hatt nok. - Men alle vil treffe Dem!
Du må ikke gå glipp av flere pianotimer.
- Jeg har ikke gått glipp. - Du vet hva det gjelder.
Si god natt.
Dette er ikke en vanlig fest, men for oss.
- Dette er en fest... - Vi tar det senere.
Brewster...
hent litt type "A" film.
- Du går ikke opp! - Å, jo da!
- Vi må snakke. - Slipp meg!
- Det gjør vondt! - Hold opp å skrike!
Slipp meg, din tosk! Slipp meg!
Sett deg! Nå skal du svare på noen spørsmål.
Du er uforskammet som dro meg vekk.
- Stopp det våset! - Hvem tror du at du er...
- Stopp hylingen. - Jeg gir blaffen om politiet kommer.
Ok, dørene er lukket nå. Skrik i vei!
La oss høre hvor høyt du kan skrike.
Kanskje du vil si det.
Hva gjorde du på lørdag mellom to og fire om ettermiddagen?
Tok pianoundervisning.
- Løgn. - Ikke.
Jeg vet at du ikke har hatt pianotimer på fire uker.
Jaså? Spør frøken Starch.
Jeg gjorde det. Hvordan tror du jeg vet det?
Hun sa det. Jeg traff henne. Så du ikke henne på forestillingen?
Så si det.
Hva har du gjort disse ettermiddagene?
- Vil du virkelig vite det? - Ja. Jeg vil virkelig vite det.
Ok. Jeg skal fortelle deg sannheten, hva jeg har gjort.
Jeg gikk på ekstraøvelser.
Den tåpeligste løgnen du kunne dikte opp.
Ikke si mer. Jeg vet hva du har gjort.
Du har vært med denne karen...
Roy, ikke sant?
Du er syk.
Stopp! Prøv ikke sånne tåpelige klisjeer på meg.
Ikke si mer.
Har du vært med den gutten?
- Kom igjen, si det. - Du trenger hjelp.
- Du ser syner. - Hold munn, Lolita. Slutt med det våset.
Lolita.
Hvis du sverger på at det ikke er sant, lover jeg at jeg skal tro på deg.
Jeg sverger ingenting. Du tror meg ikke uansett.
Jeg tror deg.
Nei. Du tror meg ikke.
Jeg glemmer hele saken. Jeg skal aldri spørre deg mer.
Nei, du tror meg ikke. Hvorfor skulle jeg sverge for deg?
Ok, jeg tror deg.
Det er delvis min skyld.
Det er noe som skjedde på dette uhyggelige stedet.
Folk som stikker sin nese i våre saker...
og jeg ser deg aldri, med dine gatekjøkken og dine ekstra...
Hold opp!
Men vi kan kanskje dra herfra.
Ingenting holder oss bundet her.
Vi har ingen forpliktelser her. Skylder ingen husleie.
Vi kan bare pakke koffertene. I kveld. Vi kan dra nå.
Jeg kan ta deg med på en nydelig reise rundt landet.
Du kan ikke dra.
Hvorfor ikke?
Du må jobbe. Hva med jobben din?
Jobben betyr ingenting. Jeg kan skrive artikler...
Boken min kommer snart ut. Det er en flott idé.
Jeg må gå på skole. Hva med utdannelsen min?
Hva slags utdannelse tror du at du får her?
Du får mye bedre utdannelse ved å reise rundt med meg.
Skuespillet har to forestillinger til i neste uke.
Ikke snakk om skuespillet. Det var det som kom i mellom oss.
Det startet hele krangelen.
Vil du ikke tilbake der vi var...
før vi kom til dette grusomme stedet?
Vil du ikke dra med meg?
Nei!
Jeg hater deg!
Du vil bli med den skitne gutten!
Ja!
- La meg være i fred! - Hold munn...
- din fæle lille psykopat! - Slipp meg, ditt udyr!
Jeg lover deg én ting:
Du treffer ikke de skitne guttene noe mer.
- Det er en ting... - Jeg skal si deg noe.
Jeg gjør akkurat det jeg vil, når jeg vil...
- med den jeg vil... - Hold munn!
- Og du kan ikke stoppe meg! - Ti still!
- Frøken Le Bone. - Dr. Humbert, kan jeg stige på?
Hva kan jeg hjelpe Dem med?
Dette er litt rart å si, men...
Jeg syntes De burde vite at, dette bråket, jeg hører hvert eneste ord inne hos meg.
Vi har en liten familiefeide.
Ungens stemme er ganske skarp når hun opprøres.
Ja, selvfølgelig, jeg forstår, men...
Jeg har tilfeldigvis besøk, av en kirkens mann, og De vet...
Kanskje De kan be ham om unnskyld for meg.
Vi kranglet om pianoundervisning.
God natt!
- For en fin kjole! - Hun spilte i skuespill i kveld.
Ja, skuespillet, ja.
Dr. Humbert, jeg håper...
De ikke synes jeg drar veksler på vårt gode naboforhold, men...
jeg bør fortelle Dem at naboene begynner...
å bli nysgjerrige på Dem og jentungen.
- Jeg skjønner ikke hvorfor. - Vel, De vet hvordan folk snakker.
Jeg må tilbake til gjesten min.
Vil De bli med?
Det var hyggelig av Dem, takk, men det får bli til en annen gang.
Da så.
God natt!
Kom igjen, vi drar hjem.
- Vent. - Jeg forbød deg å gå på den festen.
Jeg skulle ikke det.
- Hvem snakket du med? - Prøvde å ringe deg.
Du snakket med noen på telefonen. Hvem?
Feil nummer.
Du, jeg har bestemt meg.
Ja?
Jeg vil slutte på skolen.
Jeg vil ikke du skal være sint på meg.
Alt blir så bra heretter.
- Mener du det? - Jeg hater skolen, og skuespillet...
virkelig. Jeg vil ikke tilbake.
Så bra.
Vi drar i morgen. Vi reiser langt av sted...
alle stedene jeg vil til, ikke sant?
Ja, elskling.
- Er du glad? - Selvfølgelig.
La skuespillet seile i sin egen sjø!
Ja, bra!
La oss gå hjem. Jeg føler meg romantisk.
Bremsene var sjekket, vannrørene frakoblet. ..
Ventilene rengjort.
Vi hadde lovet Beardsley å være tilbake...
så snart engasjementet mitt i Hollywood var over.
Den oppfinnsomme Humbert skulle være, antydet jeg, sjefkonsulent i en film...
om eksistensialisme, fortsatt et hett emne den gangen.
Jeg vet ikke helt den første dagen jeg forsto med viss sikkerhet...
at en rar bil fulgte etter oss.
Så rart jeg misforsto dommens utpeking.
Fyll opp.
Jeg fryser, tar meg en genser.
Pass på!
Må du kjøre så fort! Du dreper oss!
Hvorfor har vi det så travelt?
En bil har fulgt etter oss og jeg prøver å riste den av.
Jeg har ikke sett den i det siste. Jeg tror vi mistet den.
Virkelig?
Ville ikke skremme deg, men den har fulgt etter oss i tre dager...
og i går sto den utenfor motellet.
- Jeg så ingen bil. Er du sikker? - Ja, jeg er sikker.
Jeg tror du innbiller deg ting.
Hva spurte den mannen deg om ved pumpen?
Hvilken mann?
Det var en mann på bensinstasjonen, jeg så deg fra toalettet.
Jeg så ingen mann på... Å, ja, den mannen.
Han hadde nok kjørt seg vill.
Lo, hør etter.
Jeg vet ikke om du lyver, om du er gal...
og jeg bryr meg ikke lenger, men den mannen, tror jeg...
var i den bilen som følger etter oss.
- Latterlig. - Jeg tror han er politimann.
- Politi? - Ja.
Er han det, er det verste vi gjør å la ham vite at vi er redde.
Vi overser ham, og kjør saktere.
Si meg vennligst...
nøyaktig hva du sa til ham og hva han sa til deg?
Jeg sa det.
Spurte han hvor vi skulle?
Bare om jeg hadde et kart.
Skulle tro han ville spurt en ansatt på bensinstasjonen.
Det trodde jeg også.
Vel, jeg tror vi er kvitt ham i alle fall.
Du skulle ikke ha kjørt så fort!
Gi meg fred!
- Ikke snakk sånn til meg. - Tror du jeg ville punktere?
Se, alle ni-tallene er gått over til tusen.
- Der er den. - Hva?
Bilen. Gjenkjenner du den?
Nei.
Ikke se nå.
Jeg vil ikke at han skal tro vi har sett ham.
- Hvorfor stopper han? - Kanskje han vil hjelpe oss.
Han kan ikke hjelpe oss ved å stoppe så langt unna.
Var det politiet, ville de ha kjørt opp ved siden av oss og gitt oss en bot.
- Men politiet... - Jeg prøver å tenke.
Kanskje det er et spesialpoliti, som bare følger etter folk.
Ja, som sedelighetspolitiet. Så tøft!
Hysj! Ikke snakk! Vi må tenke gjennom dette.
Hva skal vi gjøre?
Er jeg stille nok?
Ikke vær lur. Jeg har så vondt i armen.
- Jaså? - Jeg vet ikke hva jeg gjorde.
Hva gjør vi nå?
Jeg går ut av bilen...
går bort og snakker med ham.
Jeg spør: "Hva gjør du?"
- Det ville ikke jeg gjort. - Hvorfor?
Det kan være farlig.
Armen dreper meg.
Jeg klarer ikke å puste ordentlig.
Det er nok bare luft i tarmene.
Ja, det må det være.
Kanskje du burde gå til lege i neste by?
Nei da, det går bra.
Det er nok bare noe jeg har spist.
Vent litt.
Jeg leste en gang i Det Beste at det er sånn infarkt begynner.
Vær stille, vær så snill?
Ti stille selv!
Jeg er lei av å høre på klagingen din!
Vet du hva, jeg føler meg ille selv.
Han kjører.
Hva så?
Han snur.
Han kjører av gårde.
Fryser du?
Jeg har vondt overalt.
Jeg får nok asiatisk influensa.
La meg kjenne på pannen din.
Vi er et flott par, ikke sant?
Legg deg ned på setet, hvis du blir bedre av det...
så skal jeg se hva jeg kan gjøre med...
hjulet.
God morgen.
God morgen, herr Humbert. Det ser ut til at vi skal samme vei.
Jeg skulle akkurat til å gi din datter litt medisin.
- Hvordan har hun det?
Tempen er normal og hosten er borte.
Her er din far.
- Hvordan går det? - Føler meg bra.
Du ser mye bedre ut.
For noen grusomme blomster.
Men takk i alle fall.
Søster, kan du hente noe å sette disse i?
Klart.
Har du fått brev på sykehuset?
Unnskyld meg.
Tror faren din at du får brev fra kjæresten min?
Jeg tenkte det var en regning fra sykehuset eller noe sånt.
Må du støte alle fra deg?
Det var et helt rimelig spørsmål.
Hva feiler det deg? Du ser slimete ut.
Jeg er redd jeg holder på å bli forkjølet.
- Smittet av meg? - Antar det.
Herr Humbert, kan De flytte bilen Deres over til gjesteparkeringen?
Beklager. Jeg hadde det travelt og følte meg ikke så topp.
Men De parkerte ved skiltet "Kun for personale".
Ok, jeg skal flytte den straks.
Beklager, men det er sykehusets regler.
Mary prøvde bare å hjelpe.
Hun har sikkert vært like hjelpsom mot deg hele tiden.
Dere to har sikkert utvekslet tilståelser.
Ikke begynn med det der igjen.
Jeg tok med noen bøker.
Vennen min, professor Baer, Romantiske poeter...
og noe du kanskje liker, Dansens historie, og...
Et portrett av artisten som ung, av James Joyce, som du burde like.
- Hvem er disse? Disse er ikke dine? - De tilhører Mary.
Og siden når bruker sykesøstre mørke briller på jobb?
På'n igjen!
Når sa legen at du kan skrives ut?
Hva?
Skal du lese bladet eller snakke med meg?
Klart.
Når sa legen at du kan skrives ut?
Han vil visst jeg skal bli i 48 timer til.
Ok. Vi kan starte tidlig tirsdag morgen...
og nå den meksikanske grensen innen tre dager, og...
så slutter alle de mystiske agentene å følge etter oss.
Herr Humbert, jeg må be Dem om å flytte bilen.
Jeg er på vei.
Ha det.
Du kan smitte meg med forkjølelse.
Jeg skal bli inne i kveld og ta meg av forkjølelsen...
så vi sees ikke før i morgen.
Ha det.
Hallo. Er det professor Humbert?
Ja.
Hvordan står det til, professor?
Jeg... Hvem er dette?
Jeg er liksom veldig lei for å forstyrre Dem.
Jeg håper virkelig at jeg ikke vekket Dem på denne sene tiden.
Jeg lurte på om De trivdes...
i vår nydelige lille by.
Hvem snakker?
Mitt navn... spiller ingen rolle.
Det er et ukjent og lite bemerkelsesverdig navn...
forstår De, professor.
Men min avdeling er liksom bekymret for de underlige...
ryktene som går om Dem og den skjønne bemerkelsesverdige jenta...
De reiser sammen med.
Jeg er redd De må gi Dem til kjenne...
for denne samtalen blir mer og mer absurd.
Professor, si meg...
jeg antar at med all denne reisingen Deres...
får De ikke tid til å se en psykiater regelmessig...
ikke sant?
Jeg har ingen psykiater, og trenger ingen psykiater!
Jeg skal si hvorfor jeg spør.
De står nemlig i våre papirer, professor...
De står oppført i våre papirer som en hvit enkemann.
Jeg lurte på om De var rede til å avgi våre etterforskere...
en rapport, professor, om Deres...
nåværende sexliv, hvis De har et.
Jeg vet ikke hvem De er, og jeg har ingen interesse av...
Deres etterforskere, så jeg er stygt redd De må...
avslutte samtalen.
Professor, "redd" er freudiansk uttrykk...
- Kan jeg hjelpe Dem? - Ja. Mitt navn er Humbert.
Jeg vil betale regningen for frøken Haze i rom 3. Jeg tar henne med hjem.
Har De legens tillatelse?
Jeg gjør som jeg vil. Det bestemmer ikke legen.
De må ha legens tillatelse.
Hva er dette, et fengsel eller et sykehus?
Jeg er redd De må snakke med dr. Keagy.
Dr. Keagy. Kom til resepsjonen.
Jeg går og sier ifra til henne.
Nei, De kan ikke gå inn der.
Jeg får henne til å pakke.
Dr. Keagy kommer straks. Kan De ikke vente?
- Ja, frøken Fromkiss? - Dr. Keagy, herr Humbert.
Hvor lenge har De hostet slik, herr Humbert?
Jeg har det bra, takk. Ville bare betale regningen...
for frøken Haze i rom tre og ta henne med.
Ble ikke hun utskrevet tidligere i kveld?
- Jeg skal sjekke. - Nei, det er umulig.
Ja, hun ble utskrevet kl. 20.15 i kveld.
Det er umulig.
- Det står her, utskrevet kl. 20.15. - Det bryr jeg meg ikke om.
Du, sykesøster, hva heter du? Hun er fortsatt der, ikke sant?
Herr Humbert, Deres datter dro tidligere.
Det er latterlig.
Hvor skal De?
Kom tilbake, nå.
De kan ikke gå inn, dette er et sykehus.
- Hvor er hun? - Få hendene bort fra henne!
Hvor er hun?
Hold ham!
Slipp meg!
- Hva prøver De å gjøre? - Stopp!
Hvor er hun?
- Ta det rolig. - Sidney, hent en tvangstrøye.
Øk. Jeg er rolig.
Doktor, denne mannen må være psykotisk.
Stedatteren hans var pasient...
og hun dro i kveld sammen med sin onkel.
- Sin onkel? Sa du "onkel"? - Ja.
- Slipp meg! - Hold ham!
Hold ham nå. Har du ham, Andre?
Ok. Slipp meg-
Hør etter nå...
De har forårsaket en alvorlig forstyrrelse her.
Vi kan ringe etter politiet.
Politiet! Nei, vi trenger ikke politiet. Alt i orden.
La oss få hele saken klar.
Jenta ble offisielt utskrevet tidligere, med sin onkel.
Hvis dere sier det, så.
Har hun eller har hun ikke en onkel?
Ok, la oss si at hun har en onkel.
Hva mener De, "La oss si at hun har en onkel"?
Ok, hun har en onkel.
Onkel Gus, ja, nå husker jeg...
han skulle hente henne her på sykehuset. Jeg glemte det.
- Rart å glemme sånt. - Nei, det er ikke så rart.
Dere kjenner ikke broren min. Han er enkel å glemme.
Han er full, det er problemet.
Riktig, jeg drikker for mye.
Jeg har personlige problemer.
- Her, doktor. - Nei, alt i orden, Sidney.
Vil De ha litt svart kaffe eller noe?
Nei takk. Jeg må komme meg videre.
Føler De Dem bra nok til å dra?
Ja da. Bare hjelp meg opp, jeg har det bra.
Få ham hjem.
Ok, hjelp ham opp-
Hun etterlot ingen beskjed til meg, vel?
Tydeligvis ikke.
19. mars. Kjære pappa, -
-hvordan står det til?
Jeg har gjennomgått så-
-mye trist og ondt.
Jeg er gift.
Jeg skal ha barn.
Jeg blir sprø...
fordi vi ikke har nok til å...
betale gjelda...
og komme oss bort herfra.
Vennligst send en sjekk.
For en overraskelse!
Så det er sånn fru Richard T. Schiller ser ut!
Du må unnskylde fremtoningen min, men det er strykedag i dag.
Stig på.
Du ser flott ut! Skal jeg ta frakken?
Nei, jeg beholder den helst på.
Jeg skrev til deg for en uke siden.
Tenkte du var sur eller noe.
Ville ikke klandre deg hvis du var det.
Flott av meg å forsvinne i så lang tid...
og så skrive for å tigge penger.
- Vil du ha en kopp kaffe? - Nei, takk...
Eller en drink?
Nei.
Det klarer jeg ikke om en måned.
Er det ham?
Han mot oss.
Ja, det er Dick.
Han vet ingenting om deg og meg...
så pass på hva du sier.
Det er latterlig! Forventer du at jeg skal tro det, eller?
Hvorfor ikke? Du tror vel ikke jeg ville sagt det, vel?
Hvem tror han at jeg er?
Stefaren min!
Så det er ikke mannen som tok deg med fra sykehuset?
Nei, selvfølgelig ikke!
Hvor lenge har du kjent ham?
Omtrent et år. Jeg traff ham i Phoenix. Jobbet som servitrise.
Hvem er mannen jeg leter etter?
Ingen vits i å snakke om det. Det er over.
Lolita, jeg må vite.
Beklager, kan ikke si det.
Lolita, jeg har rett til å få vite det.
Søren! Jeg skulle aldri ha skrevet til deg.
Du hadde ikke skrevet hvis du ikke hadde trengt pengene.
Du er en fornuftig jente, og hvis du vil ha...
det jeg kom for å gi deg, -
-må du fortelle meg det jeg vil vite.
Husker du dr. Zemph?
Dr. Zemph?
Den tyske psykologen som besøkte deg i Beardsley.
Var det ham?
Ikke akkurat.
Jeg kom ikke hit for å løse gåter.
Si meg hvem det var.
Gi meg en sjanse til å forklare.
Greit.
Husker du den bilen som fulgte etter oss?
Glemmer ikke den så fort.
Husker du mammas gamlekjæreste på skoleballet?
Nei, du husker sikkert ikke ham.
Husker du den fyren du pratet med på det hotellet hjem fra leirskolen?
Han lot som om han deltok i politikonferansen.
Så vidt, ja.
Husker du den fyren som ringte deg på motellet?
Kvelden du forsvant?
Ja, jeg husker ham godt.
Og du har ennå ikke gjettet det?
Jeg sa jeg ikke ville leke med deg.
Si meg hvem det var.
Det var Clare Quilty.
Hvem var Clare Quilty?
Alle, selvfølgelig.
Mener du, dr. Zemph, han var Clare Quilty?
Gratulerer.
Jeg antar at det aldri falt deg inn, at når du flyttet inn hos oss...
dreiet ikke hele min verden seg rundt deg.
Jeg svermet for ham siden...
han brukte å besøke mamma.
Han var ikke som deg og meg.
Han var ikke normal.
Han var et geni.
Han hadde en slags...
vakker japansk orientalsk livsfilosofi.
Du vet det hotellet hvor vi stoppet på vei fra leirskolen?
Det var et tilfelle at han var der...
men det tok ham ikke lenge å pønske ut hva som foregikk mellom oss.
Etter det brukte han alle triksene han fant på.
Og alle de triksene var for å ergre meg?
Vel, noen ganger måtte han, som med den tyske psykologen.
Du måtte lures til å la meg være med i skuespillet...
ellers hvordan skulle jeg se ham?
Var det derfor du ville være med i skuespillet?
Stemmer.
Da du skulle øve piano...
var du sammen med denne mannen?
Han var nok den eneste jeg virkelig brydde meg om.
Glemmer du ikke noe?
Dick er kjempesøt...
og vi er lykkelige sammen...
men det er nok ikke det samme.
Og jeg? Jeg telte nok aldri, selvfølgelig.
Du har ingen rett til å si det. Fortid er fortid, når alt kommer til alt.
Hva skjedde med dette orientalsk-orienterte geniet?
Ikke gjør narr av meg. Jeg trenger ikke å fortelle deg en døyt.
Jeg gjør ikke narr av deg.
Jeg forsøker bare å finne ut hva som skjedde.
Da du dro fra sykehuset, hvor dro dere?
Til New Mexico.
Hvor i New Mexico?
Til en ferie-ranch nær Santa Fe.
Det eneste problemet var at han hadde en masse gærne venner.
Hva slags gærne venner?
Malere, nudister, forfattere, vektløftere...
Tenkte jeg kunne stå ut med alt i noen uker...
fordi jeg elsket ham. Han skulle til Hollywood...
for å skrive en sånn utstyrsfilm...
og han lovte meg en kontrakt...
men det ble aldri sånn.
Han ville at jeg skulle samarbeide med de andre...
i å lage en sånn... Du vet, kunstfilm.
Kunstfilm.
Gjorde du det?
Nei, jeg gjorde ikke det.
Så han sparket meg ut.
Du skulle ha kommet tilbake til meg.
Unnskyld, kjæreste. Billy skar seg i tommelen.
Bare en risp.
Dick, dette er stefaren min, professor Humbert.
- God dag, professor! - God dag!
Dette er naboen vår, Bill Crest.
- Hyggelig å hilse på Dem - God dag! I
Lo har fortalt meg så mye om deg.
Vi får vel fikse den tommelen.
Dette er en stor overraskelse, professor.
Da du ikke svarte på brevet var vi redde du var...
fortsatt sur for at Lo rømte hjemmefra.
- Hva med en øl? - Nei takk.
Du er sikkert tørst etter den lange bilturen.
Her er utenlandsk øl. Det liker du sikkert.
Ikke øl, ellers takk.
Plastrene er oppe.
- Unnskyld. - Alt i orden.
- Vil du ha noe annet? - Nei takk.
Kommer dere to overens?
Ja da.
Snakk høyere. Han er tunghørt.
Er en av de til meg?
Klart det.
Jeg håper du blir værende en stund.
Du kom litt overraskende, men vi skal nok få deg til å føle deg hjemme.
Jeg må nok videre, er jeg redd.
Du kan sove oppe.
Vi sover her, for Lo vil se på TV.
Han kan ikke bli.
Så synd. Jeg skulle ønske du kunne det.
Fortell ham om Alaska.
Ja. Jeg antar Lo forklarte deg at vi skal til Alaska...
og alt det, i brevet.
Det er en utrolig mulighet.
En mulighet for en fyr som meg å komme inn i bransjen.
Industriene åpner og...
hvis vi kan skrape sammen nok penger...
kanskje med din hjelp, kan vi reise.
Vi har litt gammel gjeld, vi brukte mer enn vi hadde.
Har Farlowene det bra?
John Farlow har det bra. Han ga meg brevet ditt, selvfølgelig.
Hun er jammen flott, professor Haze. Det er hun jammen.
Hun er gal etter bikkjer og unger. Hun blir en bra mor også.
Alaska er et bra sted for unger, vet du. Mye tumleplass.
Den er så god som ny.
Vi må vel fortsette å jobbe, Bill. Dere har vel mye å prate om.
Hyggelig å treffe Dem, professor.
Etterpå, pappa, håper du ikke har noe imot at jeg kaller deg det, -
-kom ut og se på hva jeg lager til ungen.
Takk.
Bare skrik hvis du trenger hjelp på kjøkkenet.
Er ikke Dick søt?
- Kom hit. - Hva skjer?
Hva gjør du?
Dette hører kanskje ikke hjemme her, men jeg må si det.
Livet er kort.
Mellom her og den gamle bilen ute er det 25 skritt.
Ta dem nå, med én gang.
Hva?
Bli med meg, på stående fot.
Du mener at vi får pengene bare jeg blir med deg til et hotell?
Nei, du misforstår.
Forlat mannen din og dette fæle huset.
Lev med meg og dø med meg og gjør alt med meg.
Du må være sprø.
Nei, jeg er dødsens alvorlig, Lo. Har aldri vært mindre sprø i hele mitt liv.
Vi begynner forfra. Vi glemmer alt som har skjedd.
- Nei, det er for sent. - Det er ikke for sent.
Snakk lavt.
Ikke si det er sent, for det er det ikke.
Det er ok om du trenger tid til å tenke...
fordi jeg har ventet i tre år og kan vente...
resten av livet om nødvendig.
Du forsaker ingenting, det er ingenting som binder deg.
Ok, denne mannen er gift med deg, men det er helt tilfeldig.
Det var en ulykke at du traff ham i det hele tatt.
Du er ikke bundet til ham, men til meg...
gjennom alt det vi har opplevd sammen, du og jeg.
Jeg skal føde ungen hans om tre måneder.
Jeg vet det.
Jeg har ødelagt for mye i livet. Jeg kan ikke gjøre det mot ham, han trenger meg.
Ikke lag oppstyr-
Ikke gråt! Han kan komme inn når som helst.
Vær så snill, ikke gråt.
Ingen baktanker...
det er dine penger i alle fall...
det kommer fra leien av huset.
Fire hundre dollar i kontanter.
Fire hundre dollar!
Jeg skrev ut en sjekk på 2500.
Noen i Ramsdale...
som vil kjøpe huset...
betaler ti tusen i forskudd.
Her er papirene.
Mener du vi får tretten tusen dollar?
Så flott!
Kom igjen, ikke gråt.
Beklager.
Prøv å forstå.
Jeg er lei jeg lurte deg sånn...
men det er bare sånn det er.
Hvor skal du?
La oss opprettholde kontakten!
Jeg skriver når vi kommer til Alaska.
Quilty!
Epilog
Humbert Humbert døde av åre-propp i fengselet...
mens han avventet dom for drapet på Clare Quilty.
NORSK